Den enfoldige morder
- nu er her vel ikke rotter? - Nej da.
Jeg har været her før.
Her er der ingen, der finder os.
Tak.
- Jeg har også flæsk. - Nej tak, det er fint. Jeg er mæt.
Man fryser ikke, hvis man spiser ordentligt.
- Fryser du? - Nej, jeg har det fint.
Vi har det godt.
Åh, du lille Anna ...
du Sarons lilje.
Jeg kan mærke dine bløde skuldre gennem kjolen.
Små blomster. Grønt bagved.
Så smukt, så smukt.
Som langt, blødt græs. Endnu smukkere end kjolen.
Hvis bare du kunne gå, lille Anna, min kæreste ven.
Så ville jeg sparke din rullestol itu.
Nej, hvorfor det?
Jeg ville give den til en, der har brug for den. Det ville være bedre.
Men du og jeg, min due ...
vi ville gå lange ture og indånde den søde duft af mejet hø.
Og måske danse med hinanden.
Helt stille.
Der er fisk, som laver ringe -
- og hvide åkander på overfladen.
Men de gule åkander rager lidt op.
Hvis du taber et stykke bark ned i hvirvlerne, følger det med båden.
Sådan er det.
Og meget andet er svært at forstå.
Min mave knurrer. Jeg spiste vel for hurtigt.
Dit hår dufter så dejligt. Jeg elsker det.
Jeg aer dig med bagsiden af hånden, for huden er tyndere der.
Så kan jeg mærke det bløde så fint.
Nu tænker jeg på mor, som er død-
- og ligger under tung, sort jord.
Hun var også blød, mest under hagen.
Nogle gange trykkede jeg min mund mod det bløde.
Men hendes arme rystede altid, som om der var en motor i dem.
Min far har jeg aldrig set, men han er på et maleri på museet.
Ikke hans ansigt, men hans krop. Hovedet er en rigtig officer.
Han sad model. Officeren var ikke så stærk i kroppen.
Min far var en modig soldat, og hans hoved har jeg her.
Se, Anna. Min far.
Sådan.
Min fader er nu blandt himlens engle og forsvarer alle der.
Men min søster Vera har du set. Kan du huske det?
Kan du huske Vera?
Hun kommer med toget helt fra Stockholm.
Nu!
Og hun har rigtig fint tøj. Det er fra Stockholm.
Bløde strømper.
Vera er gift med en rigtig ingeniør, som hedder Henry Berghald-
- og de bor på Drottninggatan i Stockholm. Ved siden af kongen.
Han er så rig, at de kan rejse, som de vil.
De ville måske købe en gård her.
De har været i Tyskland og Amerika, måske Danmark.
De kan tage en båd eller en flyvemaskine, hvorhen de vil.
"Til alle folk og stammer, " siger herren.
Vera!
- Dav, Vera! - Goddag, Sven.
Vera!
- Det er Anna og fru Andersson. - Erlandsson, chauffør.
Vera gav mig en bibel. Jo.
Hun er rar nu, men hun var med de andre, da jeg var lille.
Hvis i rører mig, smadrer jeg min hånd!
Engang tvang hun mig til at spise grød med hønselort i. Føj for fanden.
Din dumme satan!
Hun var vel ked af, at jeg var idiot. Eller at alle sagde, jeg var idiot.
Men jeg fik lov at gå lidt i skolen og lære at læse.
Mest i bladet triumf, når Vera arbejdede hos fabrikanten.
Og så Veras bibel, selvfølgelig.
"Dine læber drypper af sødme, min brud"-
- "under din tunge er honning og mælk. "
"Dine klæders duft er som Libanons duft. "
- Er det nok, eller skal du have flere? - Gerne, men jeg har ikke plads.
Sæt grisen ned, så bliver det nemmere at laste.
Men forsigtigt.
For helvede, grisen er løs!
Ja, det var det.
Er klokken så mange? Jeg må til byen.
Hr. Fabrikant, jeg tænkte ...
hvad fanden glor du på, din skide idiot? Forsvind!
For satan, din skide idiot!
Jeg skulle have slået ham ihjel dengang.
Den skiderik!
Jeg turde ikke. Den skiderik ...
at bære sig ad på den måde ...
jeg vil skide på bondelandet. Jeg tager til byen. Hav det godt. Vera.
Da Vera var rejst til Malmø, sendte hun mange penge -
- men det blev alligevel sværere.
Mor fik besvær med underlivet.
Noget, der gnaver dernede.
Hun blev mindre og tørrede ligesom ud.
Som døde, forgiftede mus, der tørrer ind til skindlapper.
Hun gik mellem gårdene og arbejdede med alt muligt.
Er der nogen hjemme?
Er du klar, Sven?
Hvorfor er her så mørkt?
Hvad er der med fru Olsson?
Jeg ved det ikke. Hun har ligget helt stille hele tiden.
Hun har ikke sagt noget hele natten.
Jaså?
Javel.
Jamen, så er fru Olsson nok død.
Ja, hun er død.
Det var jo forfærdelig trist.
- Er mor død? - Ja.
Hun døde nok stille, uden smerter.
- Er mor død? - Nu må du ikke være ked af det.
Du skal jo til fabrikanten i dag. Det er godt, der bliver taget vare på dig.
Jeg giver præsten og landbetjenten besked.
- Er mor død? - Ja.
Tag dine ting og kom. Fabrikanten vil have dig til at starte i dag.
- Er mor død? - Sven ...
tag fat i kisten ...
så tager jeg sækken.
Kom nu, Sven, så tager vi op til fabrikanten.
Det er fabrikantens hus.
Og derhenne i stalden skal du bo.
Det er døren derhenne.
Det er første bås på venstre hånd. Gå nu.
Er du den nye?
Tag de her og fyld dem deroppe.
Dav. Her har du lidt mellemmadder.
Velkommen.
Javel. Det er dig, der er idioten, som skal arbejde her?
- Ja. - Vi skal nok få dig sat i sving.
- Jeg er fabrikant Höglund. - Det ved jeg. Jeg har set dig før.
Du skal ikke sige "du" til mig. "Hr. Fabrikant. Ja, hr. Fabrikant."
Ja, hr. Fabrikant.
- Er du stærk? - Ja ...
det er godt. Du skal arbejde her på gården.
Og hjælpe på min fabrik inde i byen indimellem.
Det var trist med din mor.
Hvor ligger äspet?
Kør den vej og drej ved mælkebordet.
Nej!
De havde givet ham en forkert flaske.
De gik tilbage til Jönsson og sagde: "Lever du endnu?"
"Det var ikke brændevin, du fik. Det var saltsyre."
Så sagde Jönsson: "Så tror fanden, der gik hul i bøtten."
Ham Jönsson ...! "hul i bøtten."
Det er farligt at drikke saltsyre.
Det er jo det, der er så sjovt. Han troede, det var brændevin.
Han kunne jo være død, for fanden.
Man kan ikke fortælle historier til dig. Nogle gange er du sgu dum.
Ud med den.
Vær forsigtig. Du må hellere hjælpe ham. Den er flere tusind værd.
Hæng hende op på krogen der.
Sådan, ja.
Jeg fik ham!
Bengt, jeg fik ham!
- Hvad skal jeg gøre af ham? - Drukn den.
En, to, tre, frie, fem, seks, syv, otte -
- ni, ti, elleve, tolv, tretten, fjorten, femten ...
jeg kan ikke!
Rolig, Sven. Jeg gør det.
Jeg ved godt, det er forfærdeligt men nogen skal jo gøre det.
"Og jeg så en anden mægtig engel, som steg ned fra himmelen"-
- "klædt i en sky og med regnbuen over sit hoved. "
"Hans ansigt var som solen"-
- "og hans fødder som søjler af ild. "
Ja ...
du bliver her.
... lige siden vi blev gift. Samme gamle sang.
Smut lige ud, unger. Af sted!
Jeg bliver så rasende. For fanden ...
hvis du skal lave mad, bliver det middelmådigt. Jeg holder det ikke ud.
Sidder du og flæber? Hold op med at tude! Jeg holder det ikke ud!
Hold op!
Wallin!
- Få det af sted til Håkanssons i dag. - Bengt er syg, hr. Fabrikant.
Du kan da bare køre selv.
Hvordan bærer man sig ad med sådan en himstregims?
Du skal fylde olie på. Den er løbet tør.
- Hvor fanden er olien? - Derhenne, tror jeg.
Det er jo melasse. Men det går måske nok.
Melasse? Kommer du med melasse?
Lille ven ... hvis du hælder det på, så brænder motoren sammen.
Melasse ...! Jeg gad godt se hans far, hvis han ødelagde motoren.
Nej, der skal olie til.
Min mor stopper mine strømper.
Min mor er død. Død og begravet.
Din skide idoit.
Det hedder ikke "idoit", det hedder "idiot".
Start med at sætte den i første.
Ja, det er godt. Nej, lad nu dem være.
Så slipper du koblingen stille og roligt og kører.
Tag det nu roligt, Sven.
Nu kører du lige frem. Vent lidt!
Hvad gør man, når man skal fremad? Sætter den i første og kører.
Nej, stop!
- Skal jeg sætte dem i stævnen? - Ja, gør det.
Jeg kan ro.
- Vil du have en gibbernakker? - Ja tak.
Nej, du bliver i land og venter på os, Sven.
Davs!
Du, langben! Kom herover!
Kom!
- Goddag. - Goddag.
Kom herhen.
Vil du have en karamel?
Dejligt vejr i dag.
Du kan holde mig med selskab, mens de bader. Sæt dig ned.
Det vil jeg gerne.
Skovjordbær.
- Kan du lide skovjordbær? Vil du have? - Ja. Se nu ...
undskyld.
- Vil du have? - Nej. Jeg har spist.
- Har du hørt den før? - Nej.
Dav. Vi mødte Sven nede ved søen.
Goddag med dig.
Du vil vel godt have kaffe?
Axel, hent et par kopper.
Sæt dig ned.
Så meget har jeg ikke leet længe. Det ville jeg aldrig kunne klare.
- Jo, mor, prøv. - Ja, det kunne du lide, hvad?
Nå, så du bor ude hos dyrene?
I en bås.
- Der er varmt. - Ja. Men det er sgu for dårligt.
- Skal vi spille sorteper? - Ja, lad os det.
Nu har jeg ventet på den skiderik i frie timer!
Skide ...
- vil du have, Sven? - Nej tak.
- Men du skal da have? - Nej.
Nu kommer skiderikken.
- Ja, ja! Jeg kommer! - Fart på.
Få nu lidt fart på, for helvede! Jeg har ikke hele dagen.
Din skide fulderik!
- Undskyld! - Din skide fulderik!
Op med dig! Jeg skal være i Malmø inden seks.
- Din skide fyldebøtte! - Jeg har det ikke godt! Sven kan køre!
Kan du køre? Jeg spurgte ikke, om du har kørekort. Kan du køre?
Lidt. Jeg har kørt lidt.
Så kan du køre. Tag hans uniform på.
Stop.
Jeg glemte den brune mappe i mit soveværelse. Hent den.
Satans til Bengt.
Kom ind.
- Goddag. - Hvad vil du her?
Jeg skulle hente fabrikantens mappe.
Den ligger der.
Farvel.
Pas på.
Satans dyr! Hvorfor skulle han også ud på vejen?
Hvad fanden skulle han på vejen? Satans dyr ...!
Han kunne have set sig for!
- Hvor fanden har du været? - Jeg har været ude og jage.
Velkommen, fabrikant Höglund.
Jeg har en lille gave med, Flodin. Vi kan lave pølser af den.
- Hvor dejligt. - Han er nobelpristager i litteratur.
Bed ham bære den ud i køkkenet -
- og giv ham lidt foder, så han kan køre mig hjem i morgen.
Naturligvis, hr. Fabrikant.
Sæt dig her og lad være at gå i vejen. Genever til bord frie, hurtigt.
Det var lækkert.
Vi må drikke, mens vi er ædru, ellers mister vi overblikket.
Han kunne ikke se, så han fik en tjenerelev til at hjælpe sig.
Ved en skål rejer fik han et glimt i øjet og sagde: "hej, piger!"
Han var jo blind.
Han havde glasøje, og det var fosforescerende.
Flodin, vi vil godt betale.
Hr. Flodin, jeg har desværre tabt pengene under bordet.
De kan krybe ind og tage så mange, som de har hjerte til.
- Jeg tæller ikke pengene. - Takker ydmygt.
- Flodin er halvjøde. - Mindst.
- Nu går vi hjem og i sauna. - Vi skal have badenymfer.
Jeg ringer efter nogle fine små badenymfer.
Stop, så er det her. Ja, så er vi fremme.
Hvad sker der med Gustav?
Kom så, drukkenbolte!
Du kan bære ham.
- Velkommen. - Tak.
- Den skal derind. - Hold kæft, hvor bor du fornemt.
Sæt mig ned. Jeg er jo ædru!
Nu skal vi i sauna i kælderen.
Ud i køkkenet med dig.
Ja?
Jeg beder ham bære kassen ned.
Du skal bære champagne ned til gubberne.
Stil champagnen henne ved saunaen.
- Vera? - Davs, du.
Jeg er såret!
Dav. Kom her.
Lille ven, du er jo så gammel ...
hvorfor skal man blive så satans gammel?
Jeg er så gammel!
Hvad vil du, dit misfoster? Hvad er klokken?
- Den er ni. - Tal, så man kan høre dig!
Din skide idi ... er klokken så mange?
Vi skal til hingstekåring i dag.
Der er hingstekåring i dag. Hent mit tøj.
Vi kører hjem.
Jeg synes, jeg hørte noget.
Det var bare Sune.
Postbuddet på sin cykel. Ikke noget farllgt.
Han taler altid for sig selv.
Han har ansvar for penge, pakker og breve.
Han taler til nogen inde i ham selv, men ham kalder de ikke idiot.
Pas på, tosse-sven.
Forsvind, unge lømler!
Pas på! Skal du have et par på tæven? Tag dig ikke af dem, Sven.
"Englen lod sin segl gå over jorden og afskar frugten på vintræet"-
- "og kastede den i guds harmes store persekar. "
"Og persekarret blev trådt uden for staden"-
- "og der kom blod ud af persekarret op til hestenes bidsler. "
- Jeg vil godt tale med fabrikanten. - Han er på kontoret derinde.
- Jo, det var angående lejen ... - ja, det er jo i dag.
Kom hjem på gården og betal til Wallin, for jeg skal ud i aften.
Men jeg har ingen penge. Jeg har haft sygdom derhjemme.
- Kan jeg ikke få henstand til foråret? - Til foråret?
Vi skal afslutte regnskabet. Nej, du må komme hjem til mig i aften.
Men jeg har ingen penge. Kan jeg ikke få henstand?
Jeg skal ikke være urimelig. Hvad har vi i dag? Den 3. december.
Kom med dem juleaften.
Jeg kan ikke skrabe dem sammen til juleaften. Det er helt umuligt.
Du kan jo sælge din fine ardenner. Du kommer med pengene juleaften.
Ellers er det slut med at fløjte, sagde manden, der fik flaben i hjulet.
Mage til satan. Den satans skiderik.
Jeg er ikke bedre end dyrene.
Så tror da fanden, at jeg ikke må gå i kirke.
Jeg får det samme i løn som Sessan, nul øre i timen.
Men fabrikanten får mange penge af fattigvæsenet for at have mig.
"Jeg bader med tårer min seng. "
"Mit øje hentæres af sorg. "
Denne eng -
- og slottet og skoven og markerne -
- helt ned til Tjuvstahög er mit -
- og min ejendom og er under min nåde -
- og er gennem tusinder af år mine marker.
Men det er skjult for de fleste.
Jeg har også tegnet en linje i luften med mine øjnes lysstråle -
- og bygget et usynligt stakit rundt om hele denne ejendom -
- og indhegnet selve luften ovenover.
Men det kan du ikke forstå.
Sven!
Du skal hjælpe med julerengøringen.
Hvorfor slås i sådan? Kan i ikke være rare mod hinanden?
I det mindste juleaften.
Så er jeg færdig her.
Er der nogen hjemme?
Godmorgen, her kommer julemanden. Sikke her dufter af jul.
- Er posten kommet? - Ja, far.
- Kan Sven pudse vinduer i kontoret nu? - Ja, for fanden. Fart på.
Kom ind.
Godmorgen, hr. Fabrikant.
Nå, det er Månsson? Det var på tide. Vær så god at sidde ned.
Glædelig jul, for resten. Har de skaffet pengene?
Ja, men det var svært.
Jeg har solgt hesten og været hos pantelåneren.
Sådan kan det gå. Men det går, hvis man vil.
Men jeg ville høre, om jeg kunne skylde lidt.
Vi er helt blanket af.
- De har jo allerede fået tre uger. - Jeg har det hele her.
Men kunne jeg få lov at vente med lidt til marts?
Nej, lille ven, nu er det nok.
Desværre, sådan er det i forretningsverdenen. En, to, tre ...
det stemmer jo på øre.
En stor tak skal de have, og en kvittering. Jeg har skrevet den.
Vær så god.
Tak for det, og endnu en gang glædelig jul.
Månsson ...
de må ikke tro, at jeg går op i småbeløb. Det er princippet.
Man skal overholde frister, betale til tiden.
Jeg klarede det i år, sagde skomageren og hængte sig nytårsaften.
Nu er det jul! Kom, min ven.
Hvad fanden vil du?
Hvad er det?
Hvorfor kommer du med det?
Hvad vil du sige med det?
Vent!
Du skal have den her livrem.
Den er fra far.
Glædelig jul.
- Goddag, Anna. - Goddag, Sven.
For første gang på denne breddegrad: Verdens gladeste misfoster!
Frøken flora, damen uden underkrop.
Hun hverken går eller danser -
- men åler sig frem som en slange.
Jeg lever af at blive vist frem, faldera
som damen uden underkrop, faldera.
Min forlovede er en flot officer, faldera
som hver dag mig tusind kys gir fal-la-la-la
tusind kys gir, faldera.
Men når han vil ha' mer' end kys og kram, faldera
min tvillingsøster bli'r hans hjerter dame, faldera.
På den måde bliver kærlighedslykken hel, faldera
for hun er damen uden overdel fal-la-la-la
uden overdel, faldera.
- Den vil jeg prøve, mor. - Nej, det er alt for farligt.
Men jeg vil.
- Er du sikker på, at du tør? - Det kan du bande på!
Slip mig.
Hurtigere!
- Sjovt, ikke, Sven? Er du bange? - Nej.
Farvel, Sven! Vi ses igen!
- Hyggeligt at møde dem. - Vi skal nok gøre en god forretning.
Ja, det tror jeg.
- Vera! Kommer du i den fine bil? - Helt stille, for helvede, Sven.
- Hvad er der? - Du får noget af mig. Bagefter.
Der går den idiot. Vær så god at komme ind. Maden venter.
- Vera. Dav. - Dav.
Sæt dig ned.
- Dav. - Dav.
Jo ...
jeg tænkte, at ...
du behøver vel ikke lade nogen vide ...
... at du er min bror?
Søde Sven.
Jeg taler med fabrikanten, så du kan bo lidt bedre.
For det her er jo ...
du ...
afsidning!
Far, de er kommet!
Jeg synes, brormand skal prøve. Kan du ramme den hvide der?
Det skal blive interessant at prøve.
Fuldtræffer! Apport!
Det var fandeme flot.
Vi kan ikke stiltiende se på -
- hvordan tusinder fremmede, tatere og jøder, sniger sig ind i vort land -
- forgifter vores samfund og tager penge og arbejde fra os.
Vi ved, at en håndfuld målrettede mænd kan stoppe en sådan udvikling.
Det kan vi forvisse os om ved at skue ud over verden.
Det sker der. Det sker lige nu.
Las os allerede i morgen vise vor urokkelighed over for de røde sataner -
- når de holder møde på torvet i äspet.
Vi skal lære dem at holde kæft.
Dette kan blive de første minutter i kampens skæbnetime.
Men i dag skal vi samle kræfter og hygge os i denne dejlige natur.
Et trefoldigt hil til vor gavmilde vært.
Hil, hil, hil!
Hør efter!
Mine kære venner. Jeg håber, i føler jer hjerteligt velkomne i mit hjem -
- og at maden vil smage jer. Desværre har vi meget lidt kvindelig skønhed -
- men jeg har bedt min kone og lille fru Berghald hjælpe med serveringen.
Velkommen.
- Her kommer hønen. - Åh, mit vildt-bytte.
Kyklily, nu skal du op! Vågn op! Vi skal have lidt sjov.
- Tag den her kjole på. - Nej.
- Jo, tag den nu på. - Nej, jeg vil ikke.
Tag kjolen på. Gør, som jeg siger!
Her kommer en lille tøs med drikkelse.
Jeg kan selv skænke.
Nej ...!
Må man have lov?
Slip ham! Lad ham være.
Hvad fanden er der med dig? Må man ikke have lidt sjov?
Hvad skal det her gøre godt for?
Hvad i alverden ...? Sven.
Sikke du ser ud. Hvad er der ...?
Kom ind.
Han bliver her. Han kan jo sove i kammeret.
Drik lidt varm mælk, det er beroligende.
Hvad er der?
Sådan. Sov nu rigtig godt, Sven.
Godnat.
- Jeg skal hente den der hjem. - Hjem?
Han bor her nu. Og arbejder for mig.
Fanden heller. Han arbejder hos mig.
Han stak af for et par uger siden. Sæt dig i bilen.
Du kan ikke have ham i stalden som et dyr.
"Du"? Jeg er ikke dus med hr. Andersson.
Jeg er værge for den retarderede knægt. Han har alt, hvad han skal bruge.
Han er ikke retarderet. Og nu arbejder han for mig. Og får løn.
Jeg diskuterer ikke med bondeknolde.
Her, zenta!
Kør.
Hvad skal vi stille op med sådan en blegfis?
Her har du din løn.
Du skal ikke være bange for Höglund mere.
Der er en annonce i avisen i dag.
"Indian big chief med sidevogn."
"Kun 400 kroner. Som ny."
- Jeg har jo kun ... - du kan låne af mig.
Vi tager hen og kigger på den i morgen.
Så kigger du lige frem. Sådan.
Og så et rigtig stort smil.
Nej, vi tager det alvorligt.
Det gik rigtig godt.
Kør nogle gange rundt i gården.
Nu kan du det. Nu skal du til køreprøve.
- Men du skal have et duelighedsbevis. - Jeg har fotografer.
Det er mig på alle sammen.
Udmærket.
- Har du flere fornavne end Sven? - Gösta.
Så skal du skrive dit navn på den linje.
Sven! Postbuddet er her. Der er brev til dig. Kom.
Der er brev til dig, Sven.
Tag kniven og spræt det op.
Det var satans. Det må være Höglund, der har stoppet det.
Hvad er der? Hvad er der sket?
- Du har ikke fået duelighedsbevis. - Hvad er det?
Det skal man have for at få kørekort.
Jeg ringer fandeme og spørger, hvad de mener med det.
Det var præsten. Han sagde, at du er utilregnelig og skal have pleje.
Selv om han aldrig har mødt dig.
Höglund ringede og fik ham til det.
Han er som en konge her på egnen!
Han bestemmer alt.
Jeg skal vise den satan.
Kære venner, lad mig fremføre min varme tak -
- til hr. Og fru Andersson -
- som så generøst har taget sig af mig.
Snart er kampens skæbnetime slået.
Så skal vi side om side kæmpe mod fjenden.
I tog jer af mig, lod mig bo hos jer -
- i et rigtig værelse med tapet.
Gav mig rigtig løn, så jeg kunne købe denne engelske overfrakke -
- samt tage timer i motorcykelkørsel og ansøge om kørekort.
Jeg arbejder med glæde, så sveden springer -
- for jeg får rigtige penge en gang om ugen.
Ja.
Hr. Andersson hjalp mig. Hans kones søsters mand, som var advokat-
- talte med dem, der bestemte, og aviserne kom -
- og en rigtig læge undersøgte mig.
Han sagde, at jeg duede til kørekort, at jeg ikke var idiot.
Dagene gik. Men hr. Andersson sad og skrev til langt ud på natten -
- og ringede til alle mulige, lagde penge ud-
- og forhindrede betjenten i at hente mig. Fabrikanten måtte give sig.
Jeg fik det papir, der kræves for at få kørekort, og de skrev-
- at man ikke må holde folk i en bås. Til sidst fik jeg kørekortet.
Jeg fik et rigtigt kørekort.
En pølse. Uden sennep.
Så du er ude og køre i dag, tosse-sven?
Det var en fin motorcykel, Sven.
Ja, den var fin. Er det hornet?
- Fin motorcykel. - Ja, det er en Indiana.
Den her skal i have.
- Har du lavet den? - Sikke en fin hane.
Hvorfor skal vi have den?
Fordi ...
hjælp ...!
Hjælp!
Hjælp ...
jeg så ham ikke. Han havde en sæk.
Det gik så hurtigt. Han sparkede og slog mig. Han lugtede af røg.
Så ... det er jo forfærdeligt.
Hvorfor skal vejen gå over mit stykke? På min plan går den gennem mosen.
- Du forpagter jo bare af greven. - Jeg har jo en kontrakt.
Generalforsamlingen har besluttet det. Greven er gået med til det.
Sven, vågn op! Grisestalden brænder!
Hent mere vand!
Advokat Nilsson vil tale med dem.
Det lader til, at de har sjusket med deres veksler.
- Men ... hvordan har i fået fat i dem? - Vi har vores forbindelser.
Og så er der forpagtningen.
Kan vi ikke gå ind? Jeg har talt med greven.
Det grænser op til mine marker, så jeg vil gerne overtage det.
- Er det din berømte motorcykel? - Ja.
Har du den herinde om natten?
Den må have kostet en hel del. Den er dyr, ikke?
400.
- Hvor er Bengt? - Hvad? Jeg forstår dig ikke.
Hvor er Bengt? Han plejer at køre bilen.
Han er holdt op hos Höglund. Han drak for meget. Han blev fyret.
Nej!
Det er en fin maskine.
De holder sammen, de svin.
Ja, så må han vel tage over.
Og de veksler, han har opsnuset ...
de vender vrangen ud på loven. Men vi finder nok på noget.
- Ikke mere nu. - Jeg drikker så meget, jeg vil.
Så må vi sælge løsøret på auktion.
Hvordan skal vi ellers få penge nok?
- Tag dig en skarp, Sven. - Nej tak.
Tag en skarp og vær som et menneske!
- Nej, det er sent. Vi går til ro. - Men hvad fanden ...?
Det er din skyld.
Det er din skyld alt sammen.
Det var ikke blevet sådan her, hvis du ikke var kommet.
Jeg kan ikke gøre for det.
Hvorfor kom du? Du har spoleret det hele.
Dig og din motorcykel!
Rør mig ikke, din idiot. Lad mig være!
Anna ...
elskede Anna ... undskyld.
1,10!
1,25, en, to, tre. Nej, det er for sent.
Vi går videre. Her har vi en pude. Den er vist med hønsefjer.
- Hvad får vi for den? - 25 øre.
50 øre!
Axel! De har taget den! De har taget min motorcykel!
Her har de kørt.
- Er den der? - Jeg kan ingenting se.
Dyk længere ned!
Her!
"Se, min tjener får lykken med sig. Han knejser, han ophøjes og løftes højt."
"Som mange gyste over ham, så umenneskeligt ussel så han ud" -
- "så umenneskeligt ussel så han ud, sådan hensætter han folk i forundring."
"En lidelsernes mand, kendt med sygdom."
- Lad mig tale med ham. - Nej, det ansvar kan jeg ikke tage.
- Jeg kender ham. Han er så rar. - Han er jo bevæbnet. Han er en idiot.
Fremad!